- Nem akarok hazamenni. - Esküdj.
Esküdj, hogy sosem lesz belőled egy kövér és durva gazda.
Esküszöm!
Most esküdj, hogy örökké szeretni fogsz, és sosem veszel el feleségül. Esküdj!
Esküszöm, hogy elveszlek örökké!
Szélhámos!
- Add a kezed! - Soha!
- Csendet. - Mi a baj Ottavio?
- Épp egy finom munkán dolgozom. - És mi az?
Művész fotók!
De kik azok? Mit csinálnak?
- Erdei istenek vagyunk. - És éhesek vagyunk!
Most, hogy már tudtok a titkos szenvedélyemről... a fényképészetről...
Tudunk titkot tartani.
Fegyveres dragonyosok és királyi őrök vannak végig a vasút mentén.
Itt akartok hagyni? Én nem jöhetek?
Hát gyere!
Világosan azt mondta neki:
Vagy az elöljáró törődik a dolgával vagy Nápolyban szabadul el a pokol!
Hová megy a fotográfusunk?
Azonnal megyek.
Mi ez a komédia?
Mi itt Olaszországot építünk, és az egyenruha megkönnyíti a kereskedelmet.
Oda tegye.
Köszönöm.
- Elmegyünk? - Igen, amint összepakoltunk.
- És hová megyünk? - Taorminába.
Taorminába? Ez a végzet.
- Miért oda? - Mert délen van.
Távol azoktól az egyenruhás bugrisoktól.
Ezzel itt még távolabbra is mehetünk.
- Délre. - Kokain?
Kokain? Én is ki akarom próbálni.
- De miért... - Ccssshh.
Először a kezdők.
Így.
- Micsoda rendetlenség! - Úgy érted micsoda pazarlás!
Hé! Hagyj nekünk is egy keveset, te mohó szamár!
Hé, mi van veled?
- Semmit sem érzek. - Egy kicsit várnod kell.
Az első alkalom ilyen.
Semmit sem érzek csak, hogy csípi az orromat.
Semmit se érzek.
Semmit, semmit se.
Hová mész?
- Kezd hatni. - Én semmit se érzek.
Nos, mit fogunk csinálni?
Most mit fogunk csinálni?
- Megvan! Készítsünk fotókat! - Jó ötlet!
Ki az?
- Távirat! - Egy pillanat.
Jövök már!
Semmit se érzek!
Hé! Én vagyok itt a legjobb táncos!
Neked jött.
Azonnal el kell menned, Alfredo. Haldoklik az apád.
Most figyeljetek!
Kész is.
- Mit csinálsz? - Semmit.
Mi az a szőrmekabát?
Mit csinálsz az apám dolgozószobájában?
A pisztolyával együtt?
Ez most már az enyém.
Megtarthatod. Neki már nem kell.
Hogy halt meg?
Az istállóban.
Azt mondta...
Olyan lazák a lábaim, mintha csak álmodnék.
Nem szenvedett.
Az istállóban... Olyan mint egy családi hagyomány.
Hat hónapig voltál távol. Sok dolog történt amit nem tudsz.
Küld el Attilát, még nem késő elküldeni.
Rúgd ki most.
- Az nem használ. - Hallgass rám, rúgd ki!
Mindenkire nagy hatással lenne.
Nem tudod mennyit változott Olaszország.
Itt is megváltozott mindenki. Még én is, és te is!
- Akkor? - Mit akkor?
Most te vagy itt az úr, az istenit! Te vagy a gazda!
- Akkor a te gazdád is. - Olmo!
Olmo, visszajöttek. Menjünk!
Olmo.
Vidd el magaddal, a tiéd.
Vagy miféle tolvaj vagy akkor?
- A gyerek a tiéd? - Igen, kislány.
Hol van Anita?
Meghalt. Szülés közben.
Küld el Attilát. Hallgass rám.
Imádkoztam érted, hogy még időben gyere. Most már csak te maradtál nekem.
Sok mindent kell elmondanom.
Várnál odakint?
Mama, valamit el kell mondanom. Ülj le.
Mindenkinek mondanom kell valamit. Üljetek le kérlek.
Tehát,
mindnyájatoknak mondanom kell valamit.
Nem tudom helyes-e, hogy most mondom,
talán várnom kéne, talán nem ez a megfelelő pillanat.
Döntöttem,
és
megházasodom.
Nem most kéne viccelődnöd.
Hová siettek?
Talán terhes?
- Hogy hívják? - Ada.
Ada.
Jó családból való?
- Jó ízlése van? Mond hogy az. - Félig francia.
Utazgatott már? Volt már külföldön?
És szép? Egészséges?
Olyan zsúrt rendezünk, amit mindenki irigyelni fog.
- Mikor? - Amilyen gyorsan csak lehet.
Éljenek a házasok!
Bátor fiatalember, tele hittel,
ki épp új életet akarsz kezdeni,
szülessen sok-sok életerős gyermeked odaadó feleségedtől,
és folytassa útját köztiszteletben álló családod Istennek fénye alatt.
Ragyogjon e fény örökké gyermekeidre.
Szép lány. Túl szép feleségnek.
Sosem lesz igazi feleség, inkább olyan, mint egy szerető!
Mint egy szerető? Ugyan mondd már!
- Hideg az ágyban, én mondom neked. - Regina, hogy mondhatsz ilyet!
Még egy évig sem fog tartani.
Alfredo!
Ő olyan gyönyörű.
Egy fattyú vagy.
Gyűlöllek és megvetlek téged.
Nekem kéne a helyedben lennem.
Szabad?
Egy kis emlék.
Szabad?
Várj.
Tessék a helyem. Olyan szép vagy akár egy menyasszony.
Nálam lehet fogadni Attilára.
Hajrá Attila!
Az én kis menyasszonyom!
Attilának olyan szépek a kesztyűi. Én is ilyet akarok papa.
És hozzá az ütőt is?
Alfredo úr, a Fekete Ingesek innának rád és a csinos kis feleségedre.
Szállj le az asztalról!
Küld el őket. Ki nem állhatom őket!
Ők még mindig ugyanazok az emberek, csak az ingük színét változtatták meg.
Az a baj, hogy nem tudsz különbséget tenni.
Olyan ez, mint a rokonokkal, meghívod őket az esküvőkre,
aztán 10 évig se látod őket.
Száz évig, ígérd meg!
Ezer évig, ígérem.
- Mind ugyanabból a családból származnak? - Igen, a D'Alcňok.
Kétszer ennyien voltak a háború előtt.
Ki az a csinos hölgy közel a tűzhöz?
Ő Rosina, Olmo édesanyja.
Hol van Olmo? Nem láttam őt egész nap.
És hol van Ottavio? Sosem bocsátom meg neki!
Milyen kedves barátaink vannak!
Persze, menj csak.
- Rosina, kérsz egy kis bonbont? - Igen, köszönöm Asszonyom.
Azóta ismerem, mikor még csak ekkora volt. Milyen rég volt már!
- Éljen a házaspár! - Hurrá!
Este megálltunk egy fogadóban és találkoztunk azokkal a Ferraraiakkal.
- Derültünk is sokat. Micsoda nap! - Heroikus!
Azt hittem félénk vagy. Ránk!
Az emberek azt kérdezték hová megyünk és mi azt mondtuk: "Rómába"!
Csak egyszer fogom elmondani. Tartsd magad távol Adától.
Félsz, hogy megsértem?
Szerinted sokáig fogja itt bírni,
a disznók, a gané és a D'Alcoňok között?
Attila!
Csukd be az ajtót.
Csukd be.
Ebben a házban a beosztottak
nem ölelgetik a család tagjait az asztalon.
Ha ezt nem bírjátok felfogni,
mehettek és csinálhatjátok máshol, távol ettől a háztól.
- Megértettétek? - Igen.
Már alig vártad.
Csak azt vártad, hogy te legyél a gazda.
Epedtél a vágytól.
Még nem végeztem.
Megértem, hogy lehetsz rokonszenves is abban az egyenruhában,
de a feleségem nem akar Fekete Ingeseket a házban.
Nos, asszonyok...
Ugyan már Alfredo... Attila lehet, hogy nem művelt
de benne megbízhatsz. Ő a házőrző kutyád.
Hol volt ez a kutya, mikor az apám komódját kifosztották?
Micsoda? Nem...
Most hol van a pisztolya?
Biztos, hogy egy kommunista tette. Még a holtakat sem tisztelik.
De ne aggódj, tiszteletben tartom a feleséged kérését.
És a pisztoly hamarosan visszakerül a helyére.
Azért vagy itt, hogy távol tartsd Reginát a feleségemtől.
Miért nem dobsz ki?
Azt akarom, hogy mind itt legyetek.
Az örökségem része vagytok.
Kutya! Kutya! Kutya!
Ez a ház olyan szép, hogy...
Attila nézd, szkanderozok.
Igaz, hogy te mindig nyersz?
Szerettem itt lenni. Ha azokra az évekre gondolok amiket itt töltöttünk,
arra a sok emlékre...
Regina, megértettük.
A városba fogunk költözni, jogukban áll egyedül lenni.
És így közlöd velem?
Nem megyek el innét.
- Nézd ki van itt! - Ottavio!
Elkéstem. Remélem tetszik.
Ez a nászajándékom?
Imádlak! köszönöm!
- Kokainnak hívják. - Kokainnak?
Alfredo, tetszik?
Köszönjük, nagyon szép.
- Kokainnak hívják. - Tényleg?
Segíts meglovagolni.
- Ó, a kengyelszíj. - Óvatosan. Egy, kettő...
Gyere nézd!
- Olyan elegáns... - Egy csoda!
Gyere ide, gyáva.
- Most elégíts ki, itt! - Nem tudod mit fogok veled tenni...
Ez az én házam is, része vagyok az örökségének!
Tudtad, hogy a nemesek különleges helyeken maszturbálnak?
Alfredo és én itt szoktuk csinálni.
Ostoba vagy, sajnáltalak téged!
Hagytad, hogy megsértsen, olyan voltál, mint egy kutya a gazdája lába előtt.
Én vagyok a házőrzője.
Akkor ugass, harapj! De ne engedd, hogy így bánjon velem!
Nem bánhat velem így. Miféle ember vagy te?
Ki vagy te?
Ne harapd meg azt a kezet amelyik enni ad neked, míg ételre van szükséged.
Nem érted. Alfredo erkölcstelen, romlott.
Alfredo az unokatestvéred.
Micsoda ribanc. Még csak most házasodott, de már el is fut.
Regina, szeretlek.
A sértések és a megaláztatás tesz erőssé.
Erőssé tesznek engem. Olaszország csak a gazdám.
Csak szolgálom őt, ezért vonultunk be Rómába.
A gazdagok kihasználnak és kifosztanak minket.
Minél többet esznek annál romlottabbak lesznek.
Mi kapjuk a maradékot, de erőssé tesznek minket.
Alfredo Berlinghieri,
te
és az összes többi élősködő
drágán megfizettek majd a Fasiszta forradalomért.
Fizetni fogtok érte!
Mindenki fizetni fog!
Mindenki! Gazdagok és szegények,
nemesek és parasztok, fizetni fognak érte. Pénzt, földet,
teheneket, sajtot, vért, szart!
Tényleg szeretsz?
Tényleg?
Örökké szeretni fogsz? Attila!
Elhoztam a kesztyűd.
Regina, örökké szeretni foglak.
- A kesztyűd. - A kesztyűm.
Itt a násznagy.
Játszottál már "házasosdit"?
Játszunk!
Hagyd abba! Maradj nyugton!
Elszakítod a hálómat, nagyon drága!
- Szabadíts ki, mire vársz még? - Hogyan, ha állandóan mozogsz?
Tessék.
Siess.
"Siessek"?
- Légy türelmes. - Mit keresett itt ez a háló?
Menyasszony csapda.
- És sokat fogsz vele? - Te vagy az első.
- Az első és az utolsó. - Segíts leszállni.
Óvatosan.
- Ez az egész föld a miénk? - Mind a tiéd.
Jól megleszek itt. Azt hittem gyűlölni fogom a vidéket.
- Szeretem a föld szagát. - Az száraz lószar!
- Ez mi? - Ne!
A madaraim vannak benne. Mit csinálsz?
Segíts kérlek.
- Mindenki ott volt az esküvőn, csak te nem. - Csak én nem.
Alfredo a barátjának tart.
Tudom, de különbözőek vagyunk.
- Talán többé már nem vagytok barátok. - Talán.
Talán most már ellenségek vagytok.
Patrizio!
- Milyen ételek voltak? - Különféle felvágottak.
- "Culatello", tökös "tortellini"... - És még?
Tokhal a Pó folyóból.
- Nem láttad a kisfiam? - Nem.
Ha megtalálom jól elverem az biztos. Patrizio!
Patrizio!
Patrizio.
Nem mondod el senkinek igaz?
Ezek nem olyan dolgok amiket bárkinek is el lehetne mondani. Megértetted?
Szeretnél elmenni mi?
Patrizio!
Nincs itt.
Patrizio!
Ő olyan aranyos.
Nem hiszem, hogy most kéne. Majd holnap meglátogatom.
Alfredo!
Örülök, hogy jössz!
Patrizio!
Jó fogásod volt?
- Fogtam pár madarat. - Igazán?
Patrizio!
- Tetszik a feleségem? - Igen szép. Azon a lovon.
Hol van az apám pisztolya?
Elrejtettem.
Vigyázz, ha nem használod, berozsdásodik.
- A tyúkólban már nézted? - Igen. Majd átkutatjuk az istállót.
- Fajtiszta. - Jobb, mint egy Bugatti.
Ott van bent!
- Mi történt? - Ott van bent!
Mit tettek vele! Mit tettek vele!
Nem volt ideje elszökni. Biztos körbevették.
Ott fent! Ott fent!
Hol voltál?
Ő az, ismerem! Megölne mindannyiunkat, ha tehetné!
Tudom ki vagy! Egy kommunista!
D'Alcň Olmo!
Ne mozdulj!
Gyanúsítalak a fiú meggyilkolásával!
Megölni! Gyáva! Gyilkos!
Gyilkos!
Olmo!
Megfogják ölni!
Ő ártatlan, velem volt!
Verjétek csak öljétek az embereket. Egy napon titeket is megölnek majd!
Én tudom ki ölte meg a gyereket.
Én voltam.
Gyilkos!
Baleset volt.
Attila, elég!
Abbahagyni.
- Vigyétek a dragonyosokhoz. - Nem én voltam!
Nem én csináltam, egy légynek se tudnék ártani!
Én buta vagyok, csak azért mondtam mert nem volt tisztességes amit vele csináltatok.
A konyhába ment lopni!
Hölgyeim és uraim, a vendégségnek vége.
Esik az eső és kezd besötétedni.
Miért hagytad, hogy összeverjék Olmot?
Nézd mit műveltek a gyerekkel.
- Mondtam neked, hogy velem volt. - Tudom.
Kezdesz még náluk is rosszabb lenni.
Ottavio kérlek ne menj!
Sajnálom Ada, de soha nem fogok ide visszajönni.
Nee!
Gyerünk, húzzátok!
Fordítsátok meg.
Papa! Papa!
Nagyon jól csinálja, egyetlen bökés!
Kevesen tudnak olyan jól ölni, mint a papám!
Légy óvatos Olmo, Attila azt mondta nem szabad téged felfogadnunk.
Azt mondta hentes lettél,
mert így tudsz lázadásról prédikálni.
Hogy kérhet minket valaki arra, hogy ne adjunk munkát egy kereszténynek?
Több vizet ide!
Vizet!
Gyerünk!
Te vagy Olmo.
Ismerlek téged.
Szabadon engedtek, mert nem volt bizonyítékuk.
És erre te visszajöttél?
Én járok és járok és járok. Soha meg se állok.
- Miért léptél közbe aznap? - Láttalak lent a földön.
Keményen ütlegeltek.
Sok évet börtönben ártatlanul?
Börtönben vagy csűrben vagy egy fán... nekem nincs otthonom.
Én mindenütt élek, akárhol.
# Mikor a "Vörös Lobogót" énekeltük 30 fillért kerestünk óránként."
# Most, hogy azt énekeljük "Ó Ifjúság" nem tudunk fennmaradni a gyengeségtől.
# Hé Benito, felmentettél,
# csökkentetted a béremet ezért hát ne pofázz!
Hé Benito...
Elég ebből az énekből!
# csökkentetted a béremet... #
Ha a fasiszták meghallanak be fognak zárni.
Nem én öltem meg a fiút.
És te sem tetted. Egy Fekete Inges volt.
Ki?
Láttam, amint az üregbe rejti a testet.
Ki volt az? Mond meg!
A Fekete Ingesek mind olyan egyformák!
Én járok és járok és járok. Soha meg se állok.
És hol van a szocializmus?
Beléptek a papneveldébe, mint kakasok és úgy jöttök ki onnét, mint kappanok.
Carline, mond meg nekik, hogy gonoszak.
A papok támogatnak téged, de aztán 3-4 év után jól seggbe rúgnak
- ezért hát soká éljen Lenin! - Lenin? Nézz magunkra!
Nincsen már közösségi házunk, vagy tagkönyvünk vagy irataink!
Itt a papír! Bizonyítja, hogy sok elvtársunk van!
Megírták és kinyomtatták kockáztatva a börtönt.
Már sokan elolvasták. Tanuld meg kívülről!
Ha már mindet elkoptatták neked kell majd elmondanod a többieknek
- mi állt benne. - Megtanulhatom kívülről, igen.
De hogy folytassuk a Szövetség nélkül?
Anélkül, hogy valaki mutatná az utat?
El vagyunk szigetelve. Ha tiltakozunk letartóztatnak minket.
Nem folytathatjuk a Párt nélkül.
A Párt? Ez csak kifogás! Ti vagytok a Párt, és ti tudjátok ezt.
Eugenia, Enzo, Armando,
és a Zalik a folyó másik oldalán.
És a Guercio család lent a kocsiútnál.
A Párt ott van bárhol, ahol dolgozik valaki!
Ott van a börtönökben, ahol több ezer elvtárs fekszik.
Ott van a Párt. Mond meg neki, Eugenia!
# Mikor a "Vörös Lobogót" énekeltük 30 fillért kerestünk óránként."
# Most, hogy azt énekeljük "Ó Ifjúság" nem tudunk fennmaradni a gyengeségtől.
"Száz munkást tartóztattak le a vörös gyárban.
135-őt a Monfalcone bányákban.
Anita? Hol van a lányom? Anita!
Olmo? Az úrnő elhívta az óra miatt.
- Melyik úrnő? - Ada ő naccsága.
"...a sztrájkoló munkások csatlakoztak a városi tüntetéshez.
A polgármestert megtámadták és megverték.
Két teherautót küldtek ki dragonyosokkal tele
és két ember halt meg a küzdelemben."
Most hogy mész haza a feleségedhez?
- Le akarom játszani a visszavágót. - Ugyan Ferrari.
Már így is elvesztetted az istállód az állatokkal.
Úgy akarod végezni, mint a mantovai polgármester?
Teli volt méltósággal de pénze az nem volt,
így hát a feleségét játszotta el.
Éljen Olaszország!
Hopsz... elnézést.
Alfredo úr, Pioppi úr beszélni szeretne magával.
Beeresszem?
Már mondtam neked, hogy ne gyere be piszkos cipővel.
Pioppi úr.
Mindenki ismeri Pioppi urat. Asszonyom...
Ő maradt itt az utolsó becsületes ember. Hagyjatok magamra kérlek.
Ne aggódj, lejátsszuk majd azt a visszavágót, hogy aztán elveszítsd az egész birtokod.
De ha neked ez jó...
Szerencsés vagy, hogy boldog lehetsz.
Nekünk nem sikerült. A föld alig termett.
Az apád és én barátok voltunk, mindig azt mondta nekem:
"ha nem tudod intézni a dolgaid, tönkre fogsz menni."
- De ő segíteni szokott rajtunk. - Segíteni?
Jelzálog alá vetetett mindenünket. Nem maradt több földünk.
Én nem akartam ide jönni. Ő ráncigált ide.
Valaha kedveltük egymást. Annyira szégyellem...
- Mennyire van szüksége? - Tudtam, hogy te meg fogod érteni!
Te jobb vagy, mint az apád.
- Maradt még valamijük jelzálogosítani? - A ház.
Olmo.
- A villa? - Igen, a villa.
- Nem szabadna ide jönnöd. - El az utamból!
- Nem értettél meg igaz? - El az utamból!
Ne merészelj a Berlinghierik közelébe menni és ne utasítgass engem!
- Valaki majd jól móresre tanít... - Eressz át!
Azt mondtam takarodj!
Rosszul fogod végezni elvtárs! Kinek képzeled magad?
Ideje megmutatnom neked, hogy semmit se érsz.
- Eressz át! - Mi folyik itt?
Piszkos a cipője.
Mit akarsz?
Egy felbujtó vagyok, egy paraszt, egy tolvaj, egy gyilkos
- és vissza akarom kapni a lányomat! - Attila!
- "Alatta..." - Nádsíp.
"Nádsíp. A szilvafa alatt a házam egy palota."
Jól van.
- Anita indulás. - Még nem végeztünk.
Nem akarom, hogy ide gyere, és ezt te is tudod.
Meg kell tanulnia írni és olvasni, nem igaz?
Gyere.
Mit akarsz csinálni?
Játszani az anyát?
Igaza van. Misszionárius lettél?
Ki kért meg rá, hogy ezt csináld?
- Szeretem azt a gyereket. - Fütyülök rá!
Ez nem megfelelő hely a számára.
Nem más gyerekeivel kéne foglalkoznod.
Jól van, akkor majd a saját gyerekemmel foglalkozok!
Jesszusom! Velem kéne törődnöd!
November a legkegyetlenebb hónap.
Az a ribanc!
Az a rohadt kurva!
Add ide a kulcsot!
- A kulcsot! - Ha be akarsz rúgni menj kocsmába.
Mi tiszteletre méltó emberek vagyunk, nem tudtad?
- Add ide a kulcsot! - Majd feldugom a seggedbe!
De ostoba vagyok...
Milyen ostoba vagyok, hát miért ne ihatnál?
Ihatsz amennyit csak akarsz, te vagy az úrnő.
Te vagy az úrnő, így hát azt iszol amit akarsz.
Segíts, jó?
- Nem kell? - Többé nem.
Megkeresztellek te: ronda disznó.
Ada!
Hello.
Menj aludni, te kis átok.
Ada.
Jó éjt drágám. Aludj jól.
Asszonyom, kér egy kis bort?
Igen, miért ne?
- Egy kis bor időnként jót tesz. - Hát még a sok.
Kellemes itt.
Mi a kellemes?
Anita, ahogy aludni ment, a leves illata,
a tény, hogy jól megvagytok,
és az édesanyád a tűz mellett alszik.
Ha annyira tetszik gyere és élj itt. Majd odarakok hátra egy ágyat.
Láttad az udvar kapuját?
- A gazda minden este jött és bezárta. - Komolyan?
Emlékszem volt egy nagy kulcs...
A parasztokat bezárták.
Mint a börtönben.
Énekelhettünk, táncolhattunk, gyerekeink lehettek és meghalhattunk,
de ki nem juthattunk.
Be voltunk zárva, mint a vadállatok, egészen hajnalig.
- És aztán? - Aztán...
A gazda küldött egy szolgát, hogy kinyissa a kaput.
Ez nem a Középkorban volt, nem volt ez olyan régen.
Gyerek voltam és még élt a nagypapám.
Alfredo egyszer be tudott jutni és egész este velünk maradt.
Most az ajtók nyitva állnak,
de többé nem jön be.
Mit gondolsz Alfredoról?
A gazdák az ellenségeink és el kell pusztítanunk őket.
Alfredo a gazda.
- És mi van velem? - Te vagy az úrnő.
Nem, én a gazda felesége vagyok.
Nem gondolod, hogy Anita édesanyja azt szerette volna, ha tanulna?
- Olmo. - Rosina, felébresztettünk...
- Olmo, szörnyű álmom volt. El kell menned. - Igen mama.
Egy hegyen voltam, Leóval a nagyapáddal.
Megmutatta nekem az eljövendő éveket.
Az egyik sánta volt, a másik vak, a harmadik meg le volt nyakazva.
Olmo, menj innét el Anitával. Itt minden össze fog omlani.
- Istenem! - Hallottad?
Ott van, látom őt. Minden éjjel látom őt.
Azért jött, hogy kémkedjen utánunk.
Menj el! Hagyj minket békén!
Csinálj valamit!
Ott van?
Biztosan.
Ez egy macska!
Neked olyan, mintha semmi se történt volna,
míg én még most is látom végig csupa vér. Gyűlölöm ezt!
Gyűlölöm ezt, félek.
Elegem volt!
Ne légy dühös, nekem is elegem volt.
Mindig amikor együtt akarunk lenni el kell bújunk, mint a tolvajoknak
a padlásszobába.
A dolgok változhatnak, ha akarod. Te parancsolsz ebben a házban.
Alfredo gyenge, Ada meg állandóan részeg.
A te kezedben van minden kulcs, nem igaz?
Nem, saját házat akarok, mint egy igazi úrnő.
- Van egy. - Melyik?
A Pioppiék Villája. A jelzálog nemsokára lejár.
Képzelj csak el minket a nappaliban,
selyem köntösökben,
hallgatva a rádiót,
mialatt egy szolgáló két pohár marsalai bort tölt nekünk...
Egy francokat Marsalát.
Pezsgőt akarok.
Hőőő!
Stella, kedvesem, mi történt? Miért futsz?
Elkapták a férjem és a testvérét, Angelinót!
Ki fogta el őket?
A gárdisták. Elviszik őket.
A gárdisták? Várj!
Gyertek velem ti mind!
Olmo, tedd el, hagyd!
Bajba fogunk kerülni. Rakd el azt a pisztolyt!
Megőrültél?
Börtön!
Igen, börtön.
Börtön.
- Olmo, mit csinálsz? - Börtön!
Olmo gyere vissza!
Stella várj.
Martino! Zelindo!
Stella!
Legyetek erősek elvtársak, kihozunk benneteket!
Fogd be a szád! Csak rontasz a helyzeten!
Martino! Zelindo!
Csendet, csendet.
Százak, ezrek vannak ott közülünk!
Olaszország összes börtöne sem lesz elég!
Mit akarsz tenni? Egyedül vagy!
Stella hagyd abba!
A Párt nem fog magatokra hagyni!
Tudom, de fájnak a bilincsek!
- Dicsértessék az Úr. - Dicsértessék mindörökké.
Mióta meghalt a férjem mélységesen eladósodtam,
még eddig mindig ajánlottam pénzt Jézus Szentségére,
aztán meg nem volt elég pénzem, hogy visszafizessem a jelzálogot.
De ha választhatok a jelzálog és Jézus Szentsége között, én Jézust választom.
- De kegyetlenül kezdtek viselkedi. - Ezt csak úgy képzeled.
Rosszat gondolni valakiről bűn.
Nem hisz nekem?
Akkor ez mi?
- Nézze! - Vigye innét! Még az élő macskáktól is undorodom!
Velem szokott aludni. Gyűlölnek engem, ezért ölték meg.
Azt akarják, hogy szenvedjek, aztán meg mindent elvenni tőlem.
- Itt a kocsi. - Végre!
Tessék.
- Várjatok, gyertek be! - Nem, késő van, otthon leszünk.
- Ne egyetek túl sokat! - Boldog karácsonyt.
Boldog karácsonyt nektek is.
Jó napot.
- Később a bingón találkozunk? - Igen. Éjfél előtt.
Éljen...
- Boldog karácsonyt. - Boldog karácsonyt.
Boldog karácsonyt mindenkinek.
- Boldog karácsonyt. - Egész nap téged kerestelek!
Otthon nem ihatok, mert a likőrök be vannak zárva.
Nem ihatok a kávézóban, mert kitiltattál.
- Akkor a kocsmákba megyek. - Menhelyre foglak záratni.
Itt ihatok és az asztal alatt is végezhetem.
Mert itt senki se ismer engem.
Kelj fel, undorodom tőled.
Az arcod feldagadt az italtól és bűzlesz. Kelj fel!
Fel!
Ti is undorítónak találtok engem?
Az... arcom... feldagadt?
Bűzlök?
Segítsek, asszonyom?
Törődj a magad dolgával, te hülye!
Tudom, miért nem akarod, hogy igyak.
Mert ha iszom, elég bátorságom lesz megmondani az igazat.
Más vagy, megváltoztál.
Arrogáns és közönséges emberekkel vagy körülvéve.
Alantas szolgákkal és gyilkosokkal!
És te még rosszabb is vagy mint ők.
Gyertek ide és igyatok velünk. A férjem találkozni szeretne veletek.
Menjünk, késő van.
Menjünk. Ne törődj vele.
Ne légy bolond. Menjünk.
Csak egy pillanat!
Várjanak egy kicsit!
- Nem utasíthatnak vissza egy italt. - Had menjünk el hölgyem, kérem.
- Hová mennek? - Hogy megmosakodjunk.
- Miért? - Karácsony van.
Kérem ne! Már így is szépek!
Odaadná a kalapját?
- Tényleg akarja? - Igen, hogy ne felejtsem el magukat.
Sajnáljuk asszonyom. Sajnáljuk.
Mit akarsz? Mit tegyek?
- Nemsokára bezárunk. - Igen, köszönöm.
Hozom a kabátod.
Szenet! Eladó a szén!
Faszenet.
Mindenkivel csak játszol, mindenki tetszik mi, te ringyó?
- Még Olmo is. - Olmo? Csak erre tudsz gondolni!
Azt is képzelődtem, mikor láttalak a házában és egymást bámultátok?
Néha még a szagod is olyan, mint neki.
Te hülye, Olmo soha nem feküdne le egy Fasiszta feleségével!
Fasiszta? Nem vagyok Fasiszta!
Ha még egyszer ezt mondod, megöllek! És akkor is megöllek, ha még egyszer vele látlak.
Miért nem mindjárt azt mondod többé nem fekhetünk le egymással?
Összevesztetek mi? Ez azt jelenti szeretitek egymást...
- Hogy vagy? - Jól.
- Ismered? - Azt hiszem.
Ülj le.
- Lily? - Igen.
Ő Ada.
Még mindig emlékszel a nevemre.
- Te nem idevalósi vagy igaz? - Nem.
Úgy nézel ki, mint egy úri hölgy.
- De te az is vagy, nem igaz? - Ő a feleségem.
Tudtad, hogy azóta a nap óta egyáltalán nem volt rángó görcsöm?
Ki tudja mi volt a lelkem mélyén.
Aztán találkoztam egy jó emberrel, szerettem.
Mikor anyám meghalt hozzámentem, jó munkás volt.
A külvárosban béreltünk házat. Én még most is ott lakom.
- Vele mi történt? - Egy nap nyom nélkül eltűnt.
De még ha más nővel is van, boldog vagyok.
Én is kitanultam egy foglalkozást és jól csinálom.
Az egyetlen amit hiányolok, a gyerekek.
Soha nem tudtam meg az én hibám volt-e vagy az övé.
A tortám! Majdnem elfelejtettem.
Maradjatok itt vacsorára, ők mind jó emberek.
És te hová akarsz menni ilyenkor? Jót fog tenni neked a társaság.
Alfredo, akarok egy gyereket.
Menjetek, menjetek misére!
- Sok jókívánságot Oreste. Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt.
Imádkozni fogok érted.